Constance a dispărut.
Trenul va opri la intersecție.
- Ar putea fi oricare dintre astea patru. - Să-i dăm drumul!
Șoptitorul. Cineva îl reconstruiește.
Mă bucur că te-ai întors.
Așa te vezi tu pe viitor?
- Viața poate fi mai bună. - Am zis să oprești!
- Urme de cauciucuri. - Alte cauciucuri?
- Asta trebuie să fie mașina. - Verifică.
Pare o pivniță veche.
Cei Gri ai lui Curtain.
- Tratați-i fără milă. - Am înțeles.
Eu am inventat tehnica asta a fericirii.
Când am refuzat s-o folosesc,
știind cât de periculoase pot fi efectele secundare, m-a concediat.
Am un plan să ieșim de aici.
Și sigur că va alege să rămână.
L-ai văzut acolo?
I-am câștigat încrederea. Mă ascultă.
Nu trebuie să-ți părăsești fratele. O să-l răpim.
Constance!
- Te scoatem de aici. - Legați-i.
E timpul să pornim Măturătorul de creiere.
Poate fi prietenos.
Da, o să-ți punem niște cătușe foarte ușor.
Ce-i asta?
Împrăștiați-vă!
- Rhonda! - Rhonda!
Nu mă așteptam să găsesc pe cineva aici, dar accept.
Rhonda, ne pare rău că am plecat fără să-ți spunem.
Rămâi în prezent, Reynie!
Suntem în siguranță și suntem împreună.
- Ăla e un nod de cuișoare? - Constrictor modificat.
Clasic.
Ești mândru de tine?
O întrebare grea.
- Probleme cu stima de sine. - Într-o lume ideală,
puteam s-o invit pe Constance să mă ajute de dragul științei.
Unde e doctor Curtain?
Noi doi avem același țel.
- Experimentarea pe creier? - De a îl doborî pe Curtain.
Din cauza lui trăiesc așa. O locuitore în subsol, o troglodită.
Dă-mi drumul și-ți spun exact unde e.
Îți spun tot ce știu.
- Ești de acord cu asta, Constance? - E în regulă.
Nimeni n-o poate pedepsi mai mult decât ea însăși.
- Așa e. - Bine.
S-a făcut.
Unde e Curtain?
În nordul Italiei.
Într-un sătuc la nord de Vernazza.
Complexul lui e ascuns în livezi de lămâi.
Mulțumesc, doctore.
Suntem contractori independenți. Nu avem nicio miză în joc.
- Deloc. - Suntem dispuși să ne retragem.
Ce-a fost asta?
Pe aici.
Cei Gri!
- Înapoi. - O, nu.
Bună.
A trebuit să mă apropii destul de repede la sfârșit.
- Ești bine? - Da.
Cum ne-ai găsit?
După dezarmarea celor Gri în Germania,
am aflat că au fost trimise câteva unități după tine.
Am decriptat telegrafele lor codificate
și am găsit adresa asta.
Am fost urmăriți.
Pe acolo. Dacă ne despărțim, să nu încetinești.
Iau eu bicicleta, voi luați duba.
- Da? - Fugiți!
- Stai! - Oprește-te!
Hai, să mergem!
Prinde-i pe ăia doi!
- Sticky! Constance! - Doamna Perumal!
Reynie, stai cu Rhonda!
Oprește-o acum!
Ia-mă pe mine!
Tată!
- Stai, ceilalți! - Unde sunt?
Doamna Perumal e cu Sticky și Constance. Rhonda e cu Reynie.
- Condu! - Apoi plecăm.
- Dar Sticky și Constance? - Cu doamna Perumal.
- Au ajuns la dubă? - Nu știu.
MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT
BAZAT PE ROMANUL „MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT”
DE TRENTON LEE STEWART
Menține contactul vizual.
Frumos.
Din nou.
Nu te grăbi.
Timpul e al tău. Inspiră.
Expiră.
Inspirați. Expirați.
Bine.
Nicholas!
- Ce surpriză plăcută! - Da, asta făceam.
Făceam o plimbare de noapte.
- Noapte bună! - E amurg.
- Se spune că e ora bufniței. - Cine spune asta?
Știi tu. Un maestru al vorbelor sau altul?
Mulțumesc, Laila.
Te pot ajuta cu ceva?
Nu, eram foarte aproape și abia așteptam
să aflu mai multe de la tine.
Simt că e doar o mică parte din munca ta.
Ce face Numărul Doi?
Nu înțelege ce rost are ce faci aici.
Sunt de acord, dar…
Nicholas!
Există oameni pe lumea asta care pur și simplu nu vor să fie fericiți.
Te rog să ai grijă cu ei. Te pot trage în jos.
Nu. Numărul Doi nu mă trage în jos. Nu, ea…
Te ridică?
Nu mă trage în jos.
Tu decizi. Nu eu.
Nu vreau să mai fiu o povară.
Te las să te întorci la munca ta importantă.
Noapte bună.
- Noapte bună. - Da.
O, da.
Auguste, am o sarcină pentru tine.
Ai găsit ceva în biroul lui Curtain?
Schițe, planuri? Dovezi cu care să-l dăm în vileag?
Nu cred că e ceva atât de tehnic sau de detectabil.
Cred că e mai intangibil și mai personal, de fapt.
Aproape că pari încântat.
Nu contează. Continuăm cu răpirea conform planului.
Începem cu tine…
- Ia te uită! - Nu pune mâna!
- Totul la scară. - Da.
Vom începe prin a te pune să-l ademenești pe Curtain departe de marea lui de adepți,
aici în bungalou.
Va găsi un serviciu de ceai pentru două persoane.
- Minunat. - Nu beți ceaiul.
Ceaiul conține o cantitate infimă din asta.
Translucidus sominferum.
Sau, cum se spune în folclorul nordic, „must de amurg”.
Un sedativ rar, dar puternic, care poate imobiliza un elefant.
După ce iese, te vei îmbrăca în hainele lui.
Te vor strânge.
Nu cred că suntem așa de diferiți ca mărime.
- Exersează respirația superficială. - Cum?
Apoi îți tăiem părul. Hârști.
Păstrați comentariile pentru final.
Veți semăna îngrozitor de mult.
Îl punem pe fratele tău inconștient într-o căruță,
fugim pe aici și ne îndreptăm spre casa conspirativă.
Sper.
E timpul pentru feedback.
Da. E minuțios.
- Să tai părul, totuși. - N-am ce face.
Bine.
Știu că trebuie.
Bine. Ești pregătită s-o faci?
Nu trebuia să ne despărțim.
Cei Gri nu vor înceta să ne caute.
Era singura cale, Kate.
Chiar dacă am fi fost capturați, măcar am fi fost împreună.
Fără nimeni care să-i salveze. Mergem toți în același loc.
Ne întâlnim acolo.
- Nu separi niciodată echipa. Niciodată. - Interesant.
- Având în vedere sursa. - Ce?
A fost o vreme când simțeai că echipa te trage înapoi.
Aș numi asta creștere.
- Creștere profundă. - Ce enervant ești!
- Ha! - Bine!
Nu mă pot concentra cu toată drama asta.
Fac un plan.
E bujia.
E o provocare, dar ne descurcăm.
Oare?
Simt că am ajuns la capăt de drum.
Îmi pare rău. Nu te ajut.
Nu-ți cere scuze.
Dacă simți ceva, e în regulă, spune.
Bine.
Cred că simt…
frică.
E normal.
Și obosit.
A fost obositor.
Și cald.
- Ce altceva? - Și
furios.
- Furios pe ce? - Pe mine.
Am stricat totul.
Trebuia să-i ascult pe Kate și Sticky.
Până și Constance știa că se va profita de noi, că vom fi înșelați, răpiți,
- …dar n-am ascultat-o. - Mai tare! Mai tare!
- Totul e greșit! - „Totul”? Fii mai clar!
Nimic nu e corect!
Curtain e numit erou,
domnul Benedict a dispărut, la fel și Numărul Doi!
Și sunt atât de confuz pentru că nu știu ce fac!
Cum te-ai simțit?
Bine.
Ciudat. Dar bine.
PUII LUI DELUCCI
Am ajuns la sfârșit.
E abandonarea unui copil. Veți fi amendați.
- E deprimant. - Se putea și mai rău.
- Cum? - Cei Gri ne-ar putea ajunge din urmă.
Să mergem să găsim orașul.
Scuzați-mă, domnilor.
Recoltă fericită! E vreun oraș în apropiere?
Pălăria ta.
Ciudat.
Bine. Ajunge.
Așa.
MICUL HAN COPPENHAGEN
- Bună ziua. - Oaspeți!
- Ce bucurie! - Da, intrați!
Bieții de ei! Cred că e ger.
Eu sunt Yanis și ea e Sofia. Bun venit în casa noastră Hygge!
- „Hygge”? - Da, e un stil de viață danez.
- Un angajament față de ce e confortabil. - Ospitalitatea e viața noastră.
Mi s-a părut mie că vorbești ca un danez.
Locația noastră inițială, Copenhaga,
a fost mistuită de foc.
Distrusă de foc.
Poate am zburat prea sus și concurența și-a dat seama.
„Neconcludentă”, au spus ei.
Cu toate astea, ne-am mutat în satul natal al Sofiei
și am continuat călătoria confortului.
Îți plac șalurile? Yanis le-a făcut.
Din firul împletit de străbunica lui.
Cât adevăr vrei?
Ce te aduce la hanul nostru?
Da. Vin și părinții tăi?
Suntem studenți străini.
Am ajuns aici cu o bursă de cercetare de la Academia Boatwright.
Abia așteptăm să ne povestești despre tot ce ține de barcă.
Deocamdată, bucătăria. După miros,
se întrevede ceva foarte interesant la orizont.
Deocamdată, relaxați-vă.
Stabiliți în ritmul vostru, cum spunem noi, „kan du hygge dig”.
Distrați-vă, faceți-vă comozi.
Vă lăsăm. Vino.
Trebuie să fugim de aici.
Da.
- Curtain. - Am reușit, domnule. Am prins-o.
- Pe cine? - Unul dintre oamenii fratelui tău.
O femeie evazivă care folosește numele sau pseudonimul Perumal.
Spune că e profesoară.
Ce copertă ridicolă, s-a prins imediat.
Te rog, nu te da mare.
Această Perumal pare a fi un agent de nivel mediu.
Și copiii?
- Noi nu i-am găsit. - „Noi”?
- Eu nu i-am găsit. - Atunci fă-o.
Da, domnule. Cu siguranță.
Dar să nu uităm de potențiala piesă critică
pe care o reprezintă așa-numita Perumal. Ea…
Poartă-te mai bine.
- Întrerupem. - Regret.
- Foarte mult. - Vești bune, ce nu pot aștepta, nu?
De cât timp sunt așa?
- Unii doar de câteva ore. - Alții, zile.
Ne-am ocupat de îndatoririle lui Marlon în absență.
- Mă bucur s-o fac, desigur. - O tranziție ușoară în rol.
Cred că avem talent pe viitor.
Discuții separate.
Nu se mișcă.
E posibil să fie o repercusiune a programului.
Metodologia. Un efect secundar.
Nu e posibil.
- Asta am spus. - Asta am spus.
E complet nefondat.
De fapt, ceea ce vedem e o anomalie.
O manifestare a câtorva indivizi loiali, dar nepregătiți.
Din punct de vedere etic, afecțiunea medicală nu e împărtășită cu restul.
Da? Deci, liniște.
Pentru intimitatea lor.
- Suntem complet de acord. - Doar că…
- Bine. - Vorbește liber.
E un rateu chimic în creierul lor.
Doctor Vanderburg a sugerat că ar putea fi ireversibil.
Nu. N-am încredere în el.
Găsește-ți altul.
- Dar cred că o să meargă. - Nu.
În niciun caz.
E un plan grozav.
Sau aș putea intra singur, deghizat.
Tu și Martina ați putea merge într-un loc sigur și i-ați aștepta pe ceilalți.
Asta e tăcerea consensului?
N-am nevoie de protecție.
Kate, ești deșteaptă.
Ești incredibil de rapidă, dar trebuie să fii mai atentă.
Sunt atentă!
Ai căzut de pe o stâncă. Atentă?
Aveam totul sub control.
Nu voi fi mereu acolo să te salvez.
Nimeni nu-ți cere asta!
Am fost singură mult timp.
A trebuit să învăț să am grijă de mine.
Și apoi ai apărut tu!
Carburant!
De acum încolo, e nebunie non-stop în trimestrul patru.
E bine?
Vreau să fiți în formă fizică și mentală bună.
Da.
Ați făcut tot posibilul să vă pregătiți de victorie?
- Da. - Suntem pregătiți să câștigăm?
Da!
Când se oprește ploaia,
mă duc să văd dacă ne pot duce Yanis sau Sofia.
Biscuiții mei cu aromă de merișoare.
Proaspăt scoși din cuptor.
Nu-i bună crusta, nu?
Aluatul era prea umed.
O să-ți mai fac ceva pe plac.
Ceva preambalat ar fi mai de încredere.
Scuză-mă o clipă, te rog.
Doar o clipă.
Mai avea puțin și plângea.
Lacrimile lui vor duce la creștere.
- Constance! - Ce?
Renunțăm la standardele noastre ca să-i păstrăm spiritul?
Da. Dacă ne-ar putea ajuta? Dacă ne-ar duce undeva?
Ai distrus asta pentru că nu ți-a plăcut biscuitul lui?
N-a fost bun.
Nu trebuie să spui tot ce gândești.
Ești atât de egoistă!
Acum, la dietă!
Bine ați revenit! Mă bucur să vă văd.
Nu e plăcut să fii văzut?
Să ne continuăm călătoria împreună!
Gândurile negative doar îți întunecă mintea,
împiedicându-te să experimentezi ceea ce meriți.
Fericirea adevărată.
Odată ce te eliberezi de griji,
îndoială de sine, tristețe și deziluzie,
viața ta va înflori la potențialul maxim,
plină de bucurie nestăvilită.
Acolo. Poarta din față. Ăsta e scopul.
Sigur vrei să faci asta?
- Dacă ceva nu merge bine? - Nu poți planifica totul.
Aș fi putut să prevăd că va începe Elena, nu eu?
Nimeni n-ar fi putut. Pentru că nu are sens.
Înțeleg politica, e o victimă sigură,
dar nu are rever.
Se poate întâmpla în opt feluri diferite.
Dar, orice s-ar întâmpla, mă bucur că am putut petrece timp împreună.
Și eu.
Pe onoarea lui Madge. Aici Cometa Căzută.
Am ajuns la punctul de întâlnire.
- Recepționat. Care e situația? - Paza e slabă.
Există o mică oportunitate.
- Dacă aș intra singur… - Negativ.
Un plan mai bun ne implică pe toți trei. Ai fost de acord.
Da. Scuze. Respectăm planul.
Terminat.
Dar să fiu pe fază dacă ai nevoie de mine și totodată să te las în pace.
- E doar îngrijorat. - Îi ții partea?
Părinții mei sunt de treabă.
Nu înțeleg jocul, dar sunt de treabă.
Îi interesează viața mea? Uneori nu știu.
Nu mă întreabă nimic. Nu încearcă.
Tatăl tău încearcă.
E interesat.
Uite. Vine un camion.
E timpul.
Ne vedem dincolo.
Și ai 40% reducere la lichidarea Edmund.
Ai venit și ai economisit enorm
pentru cele mai tari articole ale sezonului.
Îmi pare rău că mi-am ieșit din fire.
Înțeleg.
Da?
Desigur.
- Poți. - Nu, nu pot.
Nu pot. Mă distruge, Sofia.
Respiră adânc. Trebuie să încercăm.
Am sunat-o pe verișoara mea
și te va duce ea la destinație.
E minunat. Mulțumesc.
Pentru călătorie, pâine de secară?
E un triumf.
Îmi încălzește sufletul. Mulțumesc.
Altceva?
Ai făcut destule. Ești un înger trimis din cer.
- Da. - Da.
- Bine. - Mulțumesc.
Constance, ești bine?
Mă deranjează un lucru.
Nu știu nici pe departe destule despre Boatwright.
Cât așteptăm să ne ia cineva, îmi spui totul?
De unde să încep?
A intrat.
E foarte curajoasă.
Și o bună prietenă.
- Uite ce ți-am spus mai devreme. - Nu-i nimic.
Voiam doar să te am înapoi.
Acum, că s-a întâmplat,
sunt obișnuită să fac lucrurile singură.
Nu știu. E derutant.
Și eu sunt derutat.
Te iubesc așa cum ești.
O să găsim un sistem. Asta facem noi.
Reparăm lucrurile.
Rhonda!
- Reynie! - Milligan!
- Unde sunt ceilalți? - Martina e înăuntru.
Credeam că ceilalți sunt cu tine.
Nu-ți face griji, doamna Perumal e neînfricată. E pregătită pentru orice.
Toți știau exact unde să se ducă. Îi vom vedea în curând.
Am suprasaturat soluția, am adăugat gheață carbonică la agentul de răcire
și am redefinit extracția termică modernă.
Boatwright sună grozav.
Nu-i așa?
Mă bucur că ai împărtășit, Sticky.
Stai. Mi-ai zis cumva „Sticky”?
Desigur. Așa te cheamă, prostuțule.
Bine. Ceva nu e în regulă.
Viața ta va înflori la potențialul maxim,
- …plină de bucurii nestăvilite. - Curtain!
Te-am găsit.
Nu! Casa e înconjurată. Gazdele voastre au fost reținute.
Eșecul meu de la institut m-a zdruncinat ca om.
Mi-a luat mult timp să-mi refac stima de sine.
Să știu în adâncul sufletului că pot asigura un perimetru
ca azi.
Ce cantitate încântătoare de detalii!
Mulțumesc.
Bine. E timpul să mergem.
Mi s-a spus că ai nevoie de mine urgent.
Da. Am o întrebare urgentă.
Ce a spus leul când a văzut elefanții
venind de pe deal?
„Vin elefanții de pe deal.”
Da!
Știam că-ți vei aminti.
Directorului Chiu îi plăceau glumele ei cu elefanți.
Da, îi plăceau. Așa e.
Asta e tot?
Nu, nu e tot.
Asta e tot.
Știu că mi-a luat ceva timp să mă dau pe brazdă,
dar ce ne-ai oferit e prețios.
Ceva ce n-am avut de zeci de ani.
Timp. Timp împreună.
Așa că mulțumesc. Mulțumesc.
Cu plăcere, Nicholas.
Să nu irosim darul ăsta, bine? Să bem un ceai.
Acest oolong cu aromă de phoenix te va schimba.
Accept invitația.
Te rog, ia loc.
Mai am o întrebare pentru tine.
Ce a spus leul când a văzut elefanții
venind de după deal cu ochelari de soare?
Nu știu.
Nimic. Nu i-a recunoscut.
Asta e bine.
A venit la poartă. Vrea să vă vadă.
Bună, Crowe. Felicitări.
Ești pe o listă exclusivă de trădători.
- Când ne-ai trădat pe noi. - De asta sunt aici.
- Să-mi cer scuze. - Lui doctor Curtain?
Nu vrea să te vadă. Extrem de ocupat.
Nu. Ție.
V-ați pus reputațiile în joc recomandându-mă pentru institut,
iar eu am renunțat la tot, pentru ce?
Port această vină cu mine.
Vreau să-ți câștig iertarea.
Chiar ai venit să te mântuiești?
Sau cauți o ascunzătoare?
REZERVĂ FURĂ MAȘINA
Nu mă tem de puțin timp.
Mă tem pentru sufletul meu.
Pari nefericită.
- Nimeni nu trebuie să fie așa. - Nu când e atâta fericire.
- Te iertăm. - Te iertăm.
Așa.
Așteptați aici. Sunt tone de acte noi de inițiere.
Domnule Benedict, au venit Numărul Doi și doamna Perumal.
Și am auzit că mai sunt și alți oameni reținuți.
Doi copii ale căror descrieri seamănă izbitor cu ale echipajului nostru.
- Asta e tot. - Bine lucrat, Martina.
- Să mergem. - Aici vă las.
Se pare că treaba cu duba e o infracțiune.
Trebuie s-o recuperez până nu se împute treaba.
Ai făcut treabă bună, nu? Dacă vei avea vreodată nevoie de o slujbă.
Te descurci.
Ne vedem pe drum, prieteni.
Să mergem.
Ești prea ușor de păcălit, Nicholas.
Pot să fac jocuri de cuvinte toată ziua.
Bine, atunci.
Calambururile sunt un talent subapreciat.
De fapt, e destul de complicat. Bună.
Mai toarnă-ți ceai.
Mulțumesc.
Încă un tratat de-al tău.
E mai mult o teorie.
Sunt doar 1.500 de cuvinte.
Bine că ești aici, Nicholas.
Da.
Mulțumesc.
Acum.
Am pierdut atât de mult timp împreună.
- Pentru amintiri noi! - Pentru amintiri noi!
Stai!
Un vârf de zahăr va face ca sorbitura să fie perfectă.
Acum ce mai e?
- Da? - Bună ziua, doamnă Doi.
Numărul Doi. Ce vrei?
Am nevoie să vorbesc cu cineva.
Orice ar fi, sigur va fi bine.
Ai dreptate.
Totul va fi bine.
Subtitrarea: Dumitrescu Laurentiu